Микеланджело Буонароти
Тоз, който от небитие направи…

Превод от италиански: Драгомир Петров, 1970

chitanka.info

Тоз, който от небитие направи…[0]

Тоз, който от небитие направи

преди несъществувалото време,

го раздели, та някой да поеме

под слънце, друг в нощта да се отправи.

Тъй орис, дни щастливи и корави,

от този миг човекът взе във бреме;

дарената ми тъмнина пое ме

подобно ближен по съдба и нрави.

И подражател свой, в нощта тъй строга,

в по-тъмна нощ желая да затворя

тъгата си за дяла ми предписан.

Но ме теши възможността, че мога

от тъмна нощ ден светъл аз да сторя

под слънцето — другарят Вам орисан.

[0] Този сонет е между най-хубавото в поезията на Микеланджело. Той лежи вече в една напълно негова образна сфера и може да бъде разглеждан като поетична транскрипция на прочутите скулптурни образи на Нощта в гробницата на Медичите. Впрочем темата на „Нощта“ е твърде любима на поета. Тя го вълнува дълбоко и той вижда в нея образа на своята и човешката съдба, на смъртта, която поглъща всяка човешка суета. Затова оттук нататък, повече или по-малко разгърнат, ще срещаме този мотив заедно с темата за огъня в най-дълбоките му и вълнуващи стихотворения. — Б.пр. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.